Utgave: 4/2022
Den hellige bokhylle
![Den hellige bokhylle](https://image.bokogbibliotek.no/179587.webp?imageId=179587&width=960&height=642&format=jpg)
Bokhyllen var nesten hellig, og et symbol på status. Den var ikke så stor, kanskje 50–60 bind. Men bøkene var fine, fargerike, mange av dem var røde. Det var en vanlig bokhylle hjemme hos folk i Sovjetunionen, den totalitære sosialistiske føderasjonen i Øst-Europa og Asia som eksisterte fra 1922 til 1991.
Den hellige bokhylla var alt for høy for meg, som himmelen. For moren min var den en skattkiste. Hun gjemte pengene sine i en stor rød bok. Jeg så aldri noen ta en av bøkene for å lese.
Etter noen år startet jeg på barneskolen. Da fikk jeg min første egne bok, som het «Əlifba» (alfabetet.) Skolebibliotekaren sa jeg måtte passe godt på den. Jeg løp hjem, stolt over å ha min egen bok. Bokstavene forsto jeg ikke ennå, likevel satte jeg meg ned ved siden av bestefar og lot som jeg leste. Onkelen min ville lære meg en bokstav. Da han så boka, ble han svært overrasket. «Hva?! Det er boka mi!» Jeg begynte på barneskolen i 1982, boka var fra 1967. Da forstod jeg hvorfor jeg måtte passe godt på den. Jeg er sikker på at den sovjetiske bibliotekaren ville bevare den til barna mine også. Heldigvis kollapset Sovjetunionen, og hjemlandet mitt Aserbajdsjan fikk selvstendighet som de fjorten andre republikkene.
I 1993 starter jeg på universitet i hovedstaden Baku. Det fantes ingen bøker om journalistikk, og jeg måtte skrive ned alt fra forelesninger. Internett var annå ikke et alternativ. På universitetsbiblioteket lette jeg etter bøker som kunne hjelpe meg litt. Men jeg fant ingenting. Plutselig står jeg foran en hylle med store røde bøker og husker tilbake på vår egen hellige bokhylle. Bøkene ligner på de vi hadde. Sovjetunionen var kollapset, men en stor del av universitetsbiblioteket var fremdeles okkupert av bøkene til Sovjetunionens grunnlegger Vladimir Ilich Lenin. Bøker på russisk, om kommunisme, om nasjonens far.